«ПІСНЯ ЗАЛИШАЄТЬСЯ УСЕ ТІЄЮ Ж»: НЕКАНОНІЧНІ ОПОВІДАННЯ МИКОЛИ ХВИЛЬОВОГО Й «КАНОНІЧНИЙ» АВТОРСЬКИЙ СТИЛЬ - Лепьохін, Євгеній (Літературний процес: методологія, імена, тенденції, 2022)
У статті проаналізовано вибрані малі твори «неканонічного» Миколи Хвильового («Щасливий секретар», «Останній день»). З’ясовано, що письменник послуговувався набором художніх засобів і методів, які попередньо вже довели свою ефективність у розкритті поглядів митця на тогочасні проблеми. Серед них слід виокремити різні види стилістичних повторів, антитезу, іронію як спосіб критики ідеологічних розбіжностей. Ще раз наголошено на значенні синього кольору у творах прозаїка, як одного із засобів створення стилістичного протиставлення явного контексту і прихованого підтексту. У центрі досліджуваних текстів доля нової радянської людини, старанної, працелюбної й покірної, здатної мати особисте життя, утім приреченої на невдачу через певні безвідкличні зобов’язання. Письменник ілюструє екзистенційні дилеми, з якими стикаються його персонажі шляхом підсилення іронічних аспектів дискурсу. Розглянуто наратологічні й архітектонічні особливості оповідань. Виокремлено різні види хронотопу – побутовий, соціально-історичний, хронотоп дороги. Комплексний підхід до досліджуваної проблеми забезпечено поєднанням культурно-історичного, семантико-стилістичного, порівняльно-типологічного, описово-аналітичного методів. Отримані результати проведеного дослідження будуть корисні всім, хто займається: вивченням індивідуально-авторського світосприйняття українського письменника; проблемою особистості у творчості митця та низки українських прозаїків 20-30-х рр. ХХ століття; аналізом розвитку української літератури 1-ої пол. ХХ століття; досліджує рецепцію прози автора літературною критикою і літературознавством; фахівцям у галузі художньої антропології та наратологічного аналізу прози М. Хвильового. Вони також будуть актуальними для продовження студій як пізньої прозової творчості автора, так і зрілої; вивчення текстів останньої фази з позиції міжтекстової взаємодії (наприклад, оповідання «Ревізор»).