ПРОПОВІДНИЦЬКА СПАДЩИНА КИРИЛА ТРАНКВІЛІОНА СТАВРОВЕЦЬКОГО ТА ЛЕОНТІЯ КАРПОВИЧА Й «РУНО ОРОШЕННОЄ» ДИМИТРІЯ ТУПТАЛА - Irtuganova, Tetiana Ruslanivna (Літературний процес: методологія, імена, тенденції, 2017)
Стаття присвячена порівнянню книги Димитрія Туптала «Руно орошенноє» з проповідями класиків українського барокового казання другої половини ХVІІ століття — Кирила Транквіліона Ставровецького та Леонтія Карповича. Автор статті акцентує увагу на структурі творів. Проповіді Транквіліона Ставровецького і Карповича відносяться до першого типу української проповіді XVII століття, греко- слов’янського. «Руно орошенноє» Димитрія Туптала можна віднести до другого типу, латино-польського. У роботі зосереджено увагу також на художніх особливостях творів. Кількість мета- фор у спадщині Кирила Транквіліона Ставровецького і Леонтія Карповича менша, ніж у творі Туптала. Коментуючи Святе Письмо, Транквіліон Ставровецький вживає буквальний та алегоричний засіб витлумачення, тоді як у Димитрія Туптала превалює останній. На відміну від проповідницьких творів деяких авторів XVII століття, у тому числі й Димитрія Туптала, казання Карповича не містять присвят та епіграфів, однак вони тради- ційно закінчуються молитвою, присвяченою святому, якому призначена проповідь.