Морально-етичні виміри сучасного британського роману: візія Ієна Мак’юена - Анненкова, Олена (Літературний процес: методологія, імена, тенденції, 2026)
Стаття присвячена аналізу репрезентації в сучасному британському романі морально-етичних дилем, які постають перед людиною у постгуманістичному світі. І. Мак’юен протягом останніх тридцяти років творчої діяльності демонструє постійний інтерес до суспільно-політичних, науково-технічних і морально-етичних проблем, зображуючи у своїх творах взаємозв’язок між політикою, новими технологіями і мораллю. У розвідці на прикладі двох романів І. Мак’юена висвітлюється драматична напруженість політичного і науково-технічного дискурсів, що розгортаються в аналізованих творах; розглядається специфіка міжгенераційного конфлікту роману «Субота» та особливості взаємодії людини й штучного інтелекту, андроїда, у романі «Свій серед машин». З’ясовано, що проблеми політичного життя і наукового прогресу нерозривно пов’язані з морально-етичними цінностями людини і безпосередньо впливають на стан світу, визначаючи її сьогодення та майбутнє. У романі «Субота» крізь призму антропологічної ідеї М. Бахтіна про «співбуття» та екзистенціалістської концепції А. Камю про метафізичне самогубство простежується міжгенераційний конфлікт роману, основою якого є світоглядні та психологічні відмінності героїв. Роман «Свій серед машин» занурює читача в злободенну проблему взаємодії людини з людиноподібними роботами, яка в художній реалізації І. Мак’юена розхитує стереотипні уявлення про небезпеки штучного інтелекту, зокрема про негативні наслідки співпраці людини і робота. Натомість оприявнює глобальне питання про недосконалість людської природи та відсутність у сучасної людини морально-етичного підґрунтя, яке б служило їй орієнтиром у складній ситуації абсолютної непередбачуваності наслідків етично неоднозначних наукових експериментів. Використовуючи різні наративні стратегії (нарацію від третьої особи гетеродієгетичного наратора та ефекти невласне прямої мови («Субота») і від першої особи автодієгетичного оповідача («Свій серед машин»)), експлуатуючи гібридну форму роману та інші поетикальні особливості постмодерністського і метамодерністського модусів письма (інтертекстуальність, багатозначність назв романів і прізвищ героїв, гра з читачем, новий психологізм тощо), Мак’юен залишається в полі англійської літературної традиції, виражаючи думку про необхідність удосконалення людини на тлі глобальних викликів сучасного світу.